- Sookie? - Vad är det med henne?
Jag älskar dig, raring!
Jag är så hemskt ledsen. Men nu slipper du monstret för evigt.
Ingen fara, Sookie. Jag har dig. Ingen fara.
Sookie. Min allra mest älskade Sookie.
- Hon kommer aldrig att bli din! - Nej!
Nej! Det är inte hans röst. Han är besatt av min pappas ande.
Stråla honom med ditt ljus så kanske han försvinner.
Lafayette?
- Sook? - Är han fortfarande kvar?
Ja.
Säg åt honom att försvinna ur mitt liv för alltid.
Du hörde vad hon sa.
- Det händer ju inget. - Du utlovade våld.
Tålamod, Sarah. Tålamod.
- Har du skapat en ny vampyr? - Ja, det har jag.
Nu börjar det!
Det var som fan.
- Fascinerande. - Vi borde nog gå nu.
Oj, herre jävlar!
Jag ser dig, Steve Newlin.
Det var inte mitt fel. Jag blev tvingad!
Släpp vapnet!
Nu får ni förklara. Är du en vampyr som kan vara ute på dagarna?
- Precis så, ja. - Jaha, det var de huspriserna.
Förlåt, jag menade inte så.
- Vad är det? - Lilith kallar mig tillbaka.
Han kommer att döda dig!
Jag hjälper dig till en säker plats om du håller i mina händer.
Nu är det min tur att rädda dig. Ta mina händer!
Känner du honom fortfarande?
- Nej. Han är borta. - Bra.
Jessica. När jag kallade på dig, hur nära var jag att döda dig?
Jessica!
Nej.
Nu börjar det.
Lilith.
Lilith!
- Jason Stackhouse. - Just det.
Tack för att du väntade.
För varje minut som ni dröjer med att anställa mig-
- förlorar ni tid när jag kunde ha spöat blodsugare.
LAVTF är inte ute efter att spöa nån.
Skitsnack. Blodsugarna ska tryckas till ordentligt.
- Ska vi gå igenom frågeformuläret? - Javisst.
Vad har ni för kunskap om vampyrernas särdrag, förmågor och svagheter?
- Jag vet allt. Nästa fråga. - Det var inget riktigt svar.
Särdrag: Bleka, kalla, utan andning, kan se ut hur som helst.
Förmågor: Styrka, god hörsel, snabbhet och t.o.m. flygförmåga.
Svagheter: Silver, UV-ljus, eld-
- trä genom hjärtat med påle eller skjutvapen.
Och så halshuggning. Hugg av huvudet vid halsen!
Inte illa.
Att hugga av skallen vid halsen är en rätt stark svaghet.
- Har du dödat många vampyrer? - Självklart.
- Hur många? - Den här veckan?
Jag tror minsann att jag ska hämta min chef.
Jävla rasister.
- Försätt mig i koma. - Va?
När jag mötte Lilith var jag i koma. Jag behöver bli det igen.
Ni är galna. Hur skulle det gå till?
Töm mig på blod tills jag är på gränsen till den sanna döden.
I morgon återför du allt blod till min kropp.
- Är det uppfattat? - Jag förstår.
Jag fick en karta utskriven. Var är Emma?
I badrummet och gråter. Stör henne inte. Hon vill vara ensam.
- Mår hon bra? - Nej, hon är skräckslagen.
- Jag ska prata med henne. - Hon gråter efter sin farmor.
- Det är inte så enkelt, Nicole. - Lägg av nu, Sam!
Fattar du inte hur illa det är? Tror du att det funkar att fly?
Luna ville att jag skulle ha henne.
Okej då, men vart ska vi föra henne?
- Jag hör vad du säger, Nicole. - Du kan inte fortsätta att fly.
Det handlar inte bara om dig, utan om en flicka utan mamma och pappa.
- Hon har ingen. - Hon har mig.
Tror du verkligen att det räcker?
Jag vet att du vill vara ensam, men du måste binda mig.
Förlåt?
- Natten närmar sig. - Solen skiner.
Här, ja. Men natten närmar sig och jag vill inte skada dig.
Om du inte vill skada mig är det väl bara att låta bli?
Det är inte så enkelt.
I hjärtat är jag en ljusvarelse, men när mörkret faller...
- Jag har varit med dig på natten. - Jag vet.
Alla de gångerna hade jag redan ätit. Det är inget jag är stolt över.
Du kan inte lita på mig, Sookie.
- Ta några rankor från trädet. - Tror du att stenen håller?
Ja då, jag har jordat den med mitt ljus.
Ställ dig bakom mig och bind samman mina händer.
Hårdare.
Försegla knuten med ditt ljus.
Bra.
- Vad gör vi nu? - Nu väntar vi.
Vi kan prata om du vill.
- Om vad? - Vad som helst.
Jag...
Jag önskar att du hade sluppit veta sanningen om dina föräldrar.
Ingen fara. Seansen var mitt fel.
Du är den enda som inte har nån skuld i det här.
Du har inte gjort nåt fel.
Jag trodde att de älskade mig, men...
- Pappa! - Jag kommer!
- Du minns väl Jenny? - Läget, Jenny?
- Kom in. - Borde inte hon klä på sig?
Vi är ju varulvar. Var inte så jävla pryd.
- Var det nåt du ville berätta om? - En lycklig slump.
- Din skiftare är här. - I vilket rum?
Låt dem vara. Jag vågade inget annat än att berätta det för dig.
- I vilket rum? -117.
- Jag är strax tillbaka, Jenny. - Okej, farsan.
Spara kyckling åt mig.
Merlotte!
- Var är de? När såg du dem senast? - För några timmar sen.
- Varför ringde du inte tidigare? - Jenny kostar...
Det är mina pengar du betalar med.
Jag ska klä på mig. Om du tänker leta efter dem sticker jag.
- Du stannar här. - Flockens bästa är inte allt.
Jag är inte intresserad. Stanna här.
Jag började tro att du aldrig skulle komma.
Jösses Amalia! - Holly?
- Pappa? - Förlåt, Fyran. Gå och lägg dig.
Får jag prata lite med dig?
Ja?
Innan du går till jobbet, skulle jag kunna få ett riktigt namn?
- Det låter rimligt. - Ja, det är klart.
- Hur ska jag börja? - Börja med A.
I första klass hade jag en klasskamrat som hette Adilyn.
Söt och snäll, men hon flyttade. Sen dess har jag inte känt nån Adilyn.
- Inte förrän nu. - Just det.
- Hur ska jag minnas mina systrar? - Du kommer aldrig att glömma dem.
Jag vill minnas dem i mitt namn. De ska vara en del av mig.
- Kan hon få ett fyrdubbelt namn? - Varför inte?
Okej, Adilyn.
Ettan känns som en...
...Braelyn.
Tvåan var en Charlaine.
- Och Trean... - Danika?
- Precis vad jag tänkte. - Jag vet, pappa.
Det där vänjer jag mig aldrig vid.
Heter jag alltså Adelyn Braelyn...
...Charlaine Danika?
Jag har ett namn!
Det har du, raring. Ett jättefint namn.
Vilken fräsching du blir i dag.
- Mr Bellefleur! - Jag stör väl inte?
Det är bara jag, brajan och limpistolen.
Jag får inte mycket tid för mig själv.
- Vad har ni på hjärtat, min herre? - Jag kom hit för att...
För vad?
Det här är konstigt t.o.m. för Terry.
- Jag vill ge dig en sak. - Jag älskar presenter.
En nyckel till ett bankfack.
Jag vill att du ska ha nyckeln till mitt bankfack.
- Jag vet inte om jag vill ha den. - Ta den!
- Terry, vad i helvete? - Nej, det är inget mysko.
Men vår vänskap är sån att vi kan ge varandra nycklar.
Jag har ingen nyckel att ge dig.
Det är lugnt. Jag bara...
Jag vill att du ska ha min nyckel. Tar du emot den?
Kör till.
Tack.
Terry. Terry!
Hej då. Tack för att du ringde, Lafayette.
- Skit också! - Arlene? Mår du bra?
- Nej. - Vad är det, gumman?
Terry tänker nog ta livet av sig. Han har varit så konstig.
Och i kväll gav han Lafayette en nyckel till ett hemligt bankfack.
- Nu tar vi det lugnt. - Det är det jävla kriget!
Tiden går, men han blir aldrig av med demonerna.
Men självmord...? Drar du inte förhastade slutsatser?
Nej, jag känner det i magen. Kvinnors magkänsla ljuger aldrig.
Vad ska jag göra? Mitt liv funkar inte utan honom!
Vänta lite. Jag vet vad du tycker om vampyrer...
Jag prövar vad som helst.
Vi kan låta en vampyr tvinga honom att glömma.
Herre jävlar! Åh gud...
Att jag inte har tänkt på det! Ska vi ringa Jessica?
Nej, nej. Inte Jessica.
Men min sons kompis pappas man, Matt.
Han är vampyr och är skyldig mig en tjänst.
- Din sons kompis pappas man? - De är gay.
- När är du född? -3532 f.Kr.
- När blev du vampyr? -3500 f.Kr.
Det låter som många år för att vänta på nån.
- Du är speciell. - Så speciell är jag inte.
Du ska veta en sak.
Det finns mycket jag ångrar, men inte att jag har väntat på dig.
Vad hade du förväntat dig?
Du tänkte dyka upp med ett kontrakt signerat med blod-
- som gav dig rätten att göra mig till din fevampyrbrud!
Kontraktet skrevs på 1700-talet.
Arrangerade äktenskap var vanliga då.
Men när solen går upp över Bon Temps kan vi riva kontraktet.
Det ändrar inte det faktum att du skrev det.
Jag dödade Lilith för att jag föraktar det hon har gjort mig till.
Jag föraktar smärtan och hungern som river i mig.
Jag föraktar vad hungern tvingar mig till.
Om du vill bli min skulle allt vara över.
För oss två skulle cirkeln vara sluten.
Vi skulle kunna leva var som helst och färdas fritt, dag som natt.
Vi skulle bara behöva varandras blod för att överleva.
Jag skulle aldrig behöva skada nån.
Det skulle inte finnas nån annan, bara du och jag.
Men jag skulle vara vampyr.
Mr Northman.
Titta, jag har fångat en högväxt, blond trumpetartrana!
- Ditt tonfall antyder nåt. - Du är död, Northman.
- Ja, sen ett årtusende. - Jag syftar på den sanna döden.
Men du ska inte få nöjet att få njuta en snabb, sann död.
Är du arg för att jag gjorde din dotter till min?
Du är en sån som aldrig ger upp. Du erkänner dig aldrig besegrad.
Vi blir tvungna att visa dig. In med dig.
Eric.
Den där Newlin är bra att ha! Han vet allt.
- Vad vill du? - Jag vill ha min dotter tillbaka.
Handlar det om Willa ändå?
Jag vill att du ska känna samma omätliga saknad.
Du ska förstå hur det känns att förlora en del av dig själv.
Det skulle bli den andra blondinen-
- men psykiatern är svag för henne, så det får bli din syster.
Förlåt, syrran, men så är det. - Varsågod.
En ny, dödlig variant av er gamla fiende.
Vi kallar det hepatit V.
Vi hoppas att vårt virus ska kunna spridas på många sätt.
Genom födan, genom vaginala och anala samlag-
- och så naturligtvis nödlösningen: injektion.
Nej! Nej!
Virusets första värd. Du kommer att gå till historien.
Då så.
Mycket nöje.
Jag älskar dig, broder.
Och jag älskar dig, min syster.
Lilith.
Tack, mina damer.
- Avkomman och Warlow är borta. - Vem står bakom det här?
Tyrannen tog avkomman. Den blonde frälsningen.
"Tyrannen"? Du svarar i gåtor. Var är det vita rummet?
- Livet är en gåta. Döden saknar svar. - Så jävla typiskt!
- Säg inte emot. - Jag har inte bett om det här.
Du kämpade med näbbar och klor för att få dricka mitt blod-
- och nu låtsas du som om jag tvingade dig.
Du gör mig besviken, William Compton.
- Det var du som sumpade allt. - Vågar du trotsa mig?
Tänk efter, Lilith.
Du valde fel fe och dog den sanna döden. Allt är ditt fel!
Nej, William Compton. Allt är ditt fel.
Nu är tiden inne att handla.
Sök inga svar hos mig igen.
Sam?
Jag är oändligt tacksam.
- Återvänd inte till flocken. - Det lovar jag.
Det är inte ens min flock längre. Nu sätter jag Emma främst.
Du och Luna hade era konflikter, men hon ville flickans bästa.
Liksom jag, när jag ger henne till dig. Du är hennes familj.
- Farmor! - Emma! Min kära, söta Emma!
Jag har saknat dig.
- Fick jag köpa lökringar? - Självklart.
- Nej, inga lökringar. - Min känsla var tydligen rätt.
Tack ska du ha, Sam.
Kom hit, Emma.
Nu vill jag att du och farmor tar hand om varandra, okej?
- Det ska jag. - Okej?
- Lovar du? - Ja.
Hej då, älskling.
Får jag nånsin se dig igen?
- Ni borde åka nu. - Okej.
- Hej då. - Hej då, Nicole.
Vad sa jag om lökringarna?
Jag öppnar, Terry!
- Hej, Matt. Kom in. - Vad kul att se dig.
- Mrs Bellefleur, antar jag? - Ja.
- Var är han? - Han ser på tv där inne.
Sitt stilla och var tyst. Lyssna på mig.
Smärtan från det förflutna som plågar dig, glöm den för alltid.
All ångest över dina förfärliga handlingar är borta.
Borta?
Mrs Bellefleur, berätta vad det är du vill att han ska glömma.
Säg att han inte har legat i marinkåren.
Du har inte legat i marinkåren.
Han har inte varit med i krig.
Allt han behöver veta är att han är pappa...
...styvfar och make.
Och kock.
- Och kock. - Ja, sir.
Om tio sekunder kommer du att vakna utan att minnas att jag var här.
- Tack för att du hämtade killarna. - Ingen orsak. Men var försiktig.
Ingen fara. De stoppar aldrig en Camry.
- Hej, älskling. - Hej. Vad tittar du på?
Jag hittar inte fjärren, så jag slötittar på vad som helst.
Kom. Sätt dig i mitt knä.
Det gör jag gärna.
Sen åker jag ner med hissen, beväpnad till tänderna.
Tack, doktorn. - Jag väntar på att få kasta en burk på de jävlarna!
- Förlåt att jag svor. - Du får gärna jävlas.
Dörrarna öppnas till deras hemliga boning i Las Vegas-stil.
- Storrådet? - Just det.
Den första vampyren jag ser är en snygg receptionist.
Men hur snygg hon än är skjuter jag henne rakt i hjärtat!
Jag sprängde henne i bitar.
Maurice, jag vill...
Sarah, vad bra att du kom. Det här är Jason Stackhouse.
Jason, det här är mrs Newlin.
Jag vet vem hon är.
Hon är känd från tv. - Trevligt att träffas, mrs Newlin.
- Detsamma, unge man. - Säg Jason.
Maurice, får jag ställa några frågor i enrum till vår nyanställde?
- Välkommen till oss. - Tack, sir. Vi ses snart.
- Vad fan håller du på med? - Jag tänker hämta Jessica.
Om du avslöjar mig berättar jag allt om dig och mig-
- så att de får veta vilken sköka du är.
Då kastar guvernören ut dig och du kan glömma det här.
Och det här är jävligt sjukt, så det måste vara din idé.
- Är det uppfattat? - Ja, det är uppfattat.
- Älskling. - Det går bra, sir. Hon har ätit.
De sa att du ville träffa mig.
Jag vill sitta på allmänna avdelningen.
- Det är för farligt. - Spelar det nån roll för dig?
Det är klart att det gör.
Jag är din dotter, och du satte mig här.
Känns det verkligen bättre att hålla mig isolerad?
Login är bättre här.
Du är säkrare här inne.
Jag är död och du är överbeskyddande!
Du brukar inte vara uppnosig.
Och du brukar inte vara en jävla toffel!
Willa, vi får be för att vi kan göra dig bra igen.
Göra mig bra? Har du börjat spela Gud nu?
Nej, inte Gud. Det är vetenskap.
Overlarks upptäckter kanske kan göra nytta en dag.
Vår forskning kanske kan bota dig.
Tänker du bota alla, pappa? Eller bara mig?
Hädanefter vill jag bli behandlad precis som mina fränder.
- De är inte dina fränder. - Jo, det är de.
Och du har lika stor skuld i det som min skapare.
Jag har en vän där ute. Tara heter hon.
Hon kan hjälpa mig att förstå mig själv bättre.
Om du verkligen bryr dig om mig får du släppa mig ur isoleringen.
- Fan! - Merlotte.
- Var är Emma? - Borta.
- Jag lämnade över henne till Martha. - De tillhör flocken!
Flocken? Hör du vad du säger, Alcide?
För inte så länge sen var vi vänner. Vad hände?
Du ledde dem till oss och lät dem avslöja oss!
Det gjorde jag inte, men det hör inte hit.
- Du tänker väl inte avslöja dem? - Aldrig i livet!
Hennes vänner är döda och hon har lovat.
Hennes löften betyder inget för mig.
Tänker du döda oss eller inte?
Bestäm dig, för jag är jävligt trött på det här!
Åk härifrån, båda två.
- För gott. - Nu sticker vi härifrån.
- Sam. - Ja.
Du är död, fattar du?
Om du visar dig nånstans där min flock kan vädra dig...
...tänker jag inte skydda dig från dem.
Uppfattat.
Jag sa åt dig att inte komma hit.
Jag ville se när du fattade ditt livs bästa eller värsta beslut.
- Jag är stolt över dig, min son. - Ja ja.
Dags att vakna, mr Compton. Mr Compton?
Delstaten Louisiana samarbetar med företaget som tillverkar Tru-Blood.
Guvernör Burrell, vampyrernas fiende, gjorde följande uttalande:
"Jag tvingas upprätthålla utegångsförbudet"-
- "tills ordningen är återställd och Tru-Blood åter finns i butikerna."
Tyrannen har min avkomma. Ge mig allt blod!
- Då har vi inget kvar att testa. - Vi måste. Ge mig Warlows blod!
In i cellen.
- Ska du bura in mig som en... - ...som en människa? Ja.
Hur känns det?
Jag ska ta en promenad.
Mr Compton!
Så roligt att ni kunde komma. - Hej, Jason.
Jag vet hur tufft det kan vara första dagen på ett nytt jobb.
Man kan få alla möjliga tankar.
Vad har jag gett mig in på? Tänk om det var ett stort misstag?
Därför har jag ordnat en sammankomst för att du ska bli en i gänget.
Välkommen till kopulationsstudien.
- Vad betyder "kopulation? - Att knulla. Känner du till det?
Vi studerar vampyrernas relationer till varandra.
Vad ger dem lust? Psykiska och fysiska stimuli, begär-
- samt sexuell överföring av sjukdomar.
Det ingår i jobbet att se på när vampyrer gör det.
Jag har inget emot att titta, men ska de inte vara två?
Det är inga problem.
Tjejen.
Oj oj. Hon var visst en riktig snygging.
- Vem är du? - Jag heter James.
Vet du varför vi är här, James?
- De vill att vi ska knulla. - Vilka vill det?
- Jag känner inte dig. - Det struntar de i.
- Jag borde väl inte vara förvånad. - Var inte orolig.
Jag tänker inte göra nåt.
- Strålkastare. - Ja, sir.
- Jag är vampyr, inte våldtäktsman! - Herregud...
Bränn honom igen.
- James? - Ja?
Vi gör det. - Vi gör det, okej?
- Vi ska spela för er. - Sluta.
Det är lika bra att få det överstökat.
Jag kommer att kännas som en oskuld.
Aldrig i livet, okej?
Du är en fin människa. Du förtjänar inte det här.
Jag är ingen människa. Och det gör jag visst.
- Fan ta er! - Bränn honom en gång till.
En gång till.
För ut henne.
Backa!
Jag heter Jessica.
Tack för att du bytt. De är så otrevliga vid bord 4.
Nej då. Jag fixar det. Jag tar ut soporna.
- Tack, älskling. - En make ska ligga steget före.
Äntligen är du fullärd.
Hur är det med er?
Jag ska förklara senare, men vi har det jättebra.
Tack för att du ringde i går. Du räddade fler än ett liv.
Ingen orsak, bruden.
Hej, Big John. Jag tar de här.
- Du är schyst, Terry Bellefleur. - Detsamma.
Vad fan var det?
Terry.
Terry. Åh nej.
- Vad har hänt? - Gå inte dit.
- Är det Terry? Jag måste få se honom. - Arlene?
Släpp mig, Lafayette!
Backa, allihop. Backa, sa jag!
Terry! Nej...
Lämna mig ensam med honom, Big John.
Kom, raring.
Gråt inte, älskling. Låt mig få hålla om dig.
Allt kommer att bli bra. Se på mig.
Tänk på all glädje i ditt liv.
Din familj. Vi och våra barn.
Vår fina lilla pojke som kom till världen.
Minns du när Mikey låg i min mage? Du sjöng för honom varje kväll.
Gode gud!
Allt är bra... Åh gud!
"Sedan du har lagt dig skall du sova gott."
"Frukta inte för plötslig skräck"-
- "eller för ovädret som kommer över de ogudaktiga."
"Ty Herren ska vara din förtröstan, han ska bevara din fot för snaran."
Ni har besök.
- Vad vill ni? - Träffa guvernören.
- Har ni bokat tid? - Nej, det har jag inte.
Vampyr!
Eld upphör!
Eld!
- Guvernören. - Hur går det här till?
Berätta om rummet där vampyrerna ser solen.
Jag vet inte vad du pratar om.
Jo. Jag vet att du har min dotter där.
Fan ta dig!
Jaså?
Min dotter är också borta. En av er tog henne.
Jag lever för Willa, så nu är det skit samma.
Jag får bli martyr.
- För vad? - Förintelsen av er ras.
Det kommer aldrig att ske.
Hugg av huvudet, och ett nytt växer ut.
I så fall sliter jag av det också!
Nora. Du måste vara stark. Var stark, Nora.
Jag är inte rädd. Jag får snart möta Godric.
Jag får se in i hans vackra, blå ögon.
Sluta. Jag ska ta dig härifrån.
Hon går mig på nerverna.
- Jösses, jag... - Hur är det med dig?
- Jag mår illa. - Det är Eric som kallar på dig.
Minns du när Pam kallade på mig? Du måste gå, tjejen.
- Du ska få lära dig att blända. - De har linser.
Riv ut dem och fortsätt framåt.
Ursäkta mig. Får jag tala med dig i enrum?
Bra jobbat, lilla vampyrunge.
Rocken måste vara ren. Ta av den innan du sliter av armen.
Tack ska du ha.
- Jag vet inte hur länge jag orkar. - Du måste fortsätta.
Vi åker härifrån så fort vi har hittat Pam.
- God kväll. - God kväll.
- Och Tara och hennes kompis Jessica. - Okej.
Vänta här.
Satsen till allmänna avdelningen är inte klar!
- Allt är väl förorenat? - Javisst. Det är strax klart.
Då så! Tjusigt jobbat.
Jag väntar.
För helvete.
Det värsta med att vara fe är att man vet vad folk tycker om en.
Det är därför jag lever ensam.
Alla i stan har samma uppfattning om vem jag är. Kan du gissa?
- Nej. - En hora som dras till mörkret.
- De har fel. - Jaså? De kanske har rätt.
Jag har oönskade känslor för dig som jag inte blir av med.
Det vore en sak om det var första gången.
Men det går att urskilja ett mönster.
Det kanske är lika bra att jag börjar acceptera det.
Vad gör du?
Jag fäster rankorna med lite mer ljus.
Vad gör du?
Jag kanske är en hora, men jag är inte dum i huvudet.
Du måste äta.